Hvad laver du derinde, Romso Salviati?
Du er ikke en chef. Du arbejder kun for at kunne brødføde dine børn.
Kom ud og slut dig til os.
Din kone skammer sig over at vise sig, Hun skammer sig over dig.
- Hvor har du købt sandwichen? - I supermarkedet.
Må jeg købe den? Det gør ikke noget, at du har spist af den.
- Nej… - Jo, tag dem nu.
Kom her, Valeria!
- Vil du have en bid? - Nej.
- Dampen er hed. - Sænk temperaturen på brænderne.
De får ansøgninger hver dag, men ingen vil til udlandet.
De forsøger også at finde fagfolk som skal sendes til…
- Det er for en vens regning. - Giv ham nogle af dine.
Har du spurgt Beltrami? Jeg kan spørge ham.
Vær rar og ring til Philips.
Beltrami, Hej.
Jeg ville ønske, jeg havde haft nogle.
Ugo? Undskyld mig…
Er du gal? Glem det!
Vi er et statsligt foretagende. Her fyrer vi ingen.
End ikke ANIC-anlægget har nogen. Det sagde jeg jo.
Tag og kig på dem her.
De har videreuddannet sig.
De skulle være kommet, men så. Det er gode folk.
Denne mand er for eksempel værkfører.
Er han i Ferrara? Det ligger jo 80 km herfra.
Om nødvendigt rejser vi til og med til Sicilien.
- Hej. - -Du skal møde en ven.
Ingeniør Zeller. Det her er min kone.
-Jeg venter på kontoret, -Godt,
Det regnede, og vejen var glat. Hun bremsede, men var uvant,
Desuden var hun ukoncentreret.
Heldigvis bremsede lastbilen.
- Kom hun alvorligt til skade? - Nej.
Hun fik et par flænger. Men det værste var chokket.
Hun var indlagt i over en måned og er stadig lidt konfus.
Nu vil hun åbne en butik, Hvorfor ved jeg ikke.
På Via Alighieri..
- ...hvilket ikke er særlig passende. - Hvorfor ikke?
Lad som om, de ikke er der. Det her er et vildtreservat,
Vidste du, at min far byggede jeres siloer?
Jeg kan ikke se dig gøre det her.
- Ville du ikke være bjergingeniør? - Jo.
I begyndelsen ville jeg grave mig ned, nu vil jeg bare op.
Hvad kan man gøre?
Efter min far døde…
…ligger hele ansvaret på mig, Sådan er det bare.
En grad, måske.
- 36,8. Det er næsten 37. - Det er normaltemperaturen.
Jeg drømts, at jeg lå i sengen, og at sengen bevægede sig.
Da jeg så efter…
…Opdagede jeg, at sengen sad fast i kviksand, og at den sank.
Den sank bare.
Nej
- Ville De tale med mig? - Jeg var.
Jeg var i nærheden og så Dem gå ind i porten,.
Nej, det passer ikke. Jeg vil ikke begynde med en løgn.
- Begynde hvad? - Ikke noget særligt. En samtale.
Jeg er ked af, at.
- De ser måske bedst ud i blåt? - Hvilket?
Væggene.
Og loftet kan være grønt.
Det er kolde farver, som ikke distraherer.
De distraherer ikke kunderne fra varerne.
- Hvad synes De, jeg skal sælge? - Ved De da ikke det?
Jeg ville gerne sælge keramik, men…
Jeg ved jo ingenting om keramik.
Faenza ligger i nærheden. Stedet erkendt for sin keramik.
Det må jeg skrive ned.
- Hvad skal De skrive ned? - At jeg skal tage til Faenza.
Gud! Jeg skal have ringet til en masse mennesker.
- Har Ugo talt med Dem om mig? - Nej….
Han fortalte, at De har en søn.
Jeg vidste, han var blevet gift, men ikke med hvem.
- Sagde han kun det? - Han fortalte om forretningen.
Nu skal jeg…
- Hvornår kom De? - I morges. Hvorfor spørger De?
- Var der plads på hotellet? - Hvorfor?
Hvad laver De egentlig?
- Bor De i Bologna? - Nej….
Nej, jeg bor i Milano.
Jeg kommer fra Trieste, hvor jeg er født.
Da jeg var lille, flyttede vi til Bologna og så til Milano.
Jeg vendte tilbage til Bologna for nogle år siden.
Men nu skal jeg flytte igen. Det er kompliceret.
Hvordan kompliceret?
Sagen er, at…
… jeg ikke…
Jeg ved ikke, hvor jeg vil bo.
Derfor besluttede jeg at rejse.
Hvorhen?
- Skal lyset være tændt? - Ja, det er det bedste,
Det er dagens avis.
Er De træt?
Er De træt, Giuliana?
Jeg er altid træt.
Ikke altid, men nogle gange.
- Hvor er vi på vej hen? - Jeg troede, at De.
- Farvel. - De kan køre med mig.
- Hvad skal De nu? - Jeg burde køre til Ferrara.
Her og nu?
Jeg går hjem nu. Men måske i løbet af eftermiddagen….
- -Dem her? - Nej, jeg vil have ålene der.
- De er dyrere. - Ja, men de er også levende.
Okay.
De er meget livlige.
Der er nogle pragtfulde fisk. På dybt vand er de gennemsigtige.
- Vidste De det? - -Sig ikke sådan. Jeg bliver bange.
De skulle bare vide, hvor mange ting jeg er bange for.
Før at spise et dyr skal man altså synes om det?
Det skal nok passe.
- Kom med et eksempel. - Det kan jeg ikke.
Hvad med kyllinger? Eller små bløde kattekillinger?
Hold op!
- Ville De kunne spise mig? - Hvis jeg elskede Dem..
- Er Mario hjemme, signora? - Nej.
- Hvornår kommer han hjem? - Om lidt.
Nogle gange kommer han lidt senere.
- Må vi vente på ham? - Det er i orden.
- Vil De ikke sidde ned? - Jo, tak.
- Vil De have et glas vin? - Ja, tak.
Sig sandheden. Har Ugo fortalt dig om ulykken?
Ja, men den var vist ikke så alvorlig?
Han sagde, du skulle indlægges på grund af chokket.
Jeg mødte en pige der.
- På hospitalet, mener du? - Hun var i en slem forfatning,
- Hun ville have alting. - Hvordan mener du?
Lægen sagde, hun skulle lære at elske.
Elske et menneske eller en sag.
Hun skulle elske din mand og sin søn.
Et arbejde, eller en hund.
Men ikke mand, søn, arbejde, hund, et træ og en flod!
Sagde hun, hvordan hun havde det?
Hun så ingen grund til at blive ved.
Hun følte, hun gled hen over et skrånende gulv.
Som om hun hele tiden faldt,
Hun følte, at hun var ved at drukne.
- Som om hun ikke havde noget. - End ikke en mand?
Nej, Desuden var han bortrejst.
- -Ikke engang sønnen? - Jo.
Men…. Den der pige havde ingen børn.
Da hun blev udskrevet, spurgte hun sig selv, hvem hun var.
Man måtte forklare det for hende.
Jeg måtte forklare det,
Nu har hun det godt.
- Hvor arbejder Deres mand? - På anlægget i Medicina.
- -Kommer De med et tilbud? - Ja.
Deres mand kunne tjene godt i denne stilling,.
Hvor skulle han arbejde?
Hvis han skal rejse væk, foretrækker jeg status quo.
- -Det er bare for en kort tid. - Nej.
Engang da han skulle til begravelse, blev jeg tosset.
- Jeg blev bange. - De kan tage med ham.
Følger Deres kone med Dem?
Ved du hvad? Vi kører til Medicina og snakker med ham.
Så siger han sikkert ikke nej.
Der er han.
-Goddag., -Goddag.,
- Det er jo Dem! - Hvordan går det?
- Har De det godt? - Ja, Og De?
Tak, jeg har det fint.
Denne mand vil tale med Dem.
- Undskyld mig. - Hvad vil De?
- Hvem ejer alt det her? - Det tilhører Bolognas universitet.
- Er De ikke bange? - Nej, jeg er vant til det.
- Hvad bruges de til? - Vi lytter til stjernerne.
Må jeg prøve? Jeg kommer ikke derop.
I kendte hinanden i forvejen? Arbejderen vi søgte og dig,
Han boede tæt ved mig.
- Hvad sagde han? - Der er intet, jeg kan gøre.
- Hvad? - Farvel.
Det er nu synd.
Fabrikkernes afløbsvand skal jo løbe ud et sted.
Man har stoppet fiskeriet.
Forleden spiste vi en sandwich i Medicina….
…da en mand sagde… kan du huske det?
Ja, han klagede over, at ålene smagte af olie,
Jeg har ikke været her i to år. Skuret får lov at forfalde.
Nogle gange føles det, som om jeg ikke burde være, hvor jeg er.
Det er vel derfor, jeg altid er på farten.
- Tag mine handsker. - Det behøves ikke.
Med alle de sko du har, valgte du netop de der!
Vi venter på dem i bilen og tænder for varmen.
Kom.
- Hvor var du, da ulykken skete? - I London. Hvorfor?
- Tog du direkte hjem? - Nej, det var unødvendigt.
Jeg kunne. Har Giuliana beklaget sig?
Nej, slet ikke.
Hvorfor spørger du så?
- Har de stoppet strejken ved ANIC? - Det tror jeg.
Sympatiserer du med venstre- eller højrefløjen?
Hvorfor spørger du om det?
- Interesserer du dig før politik? - Nej. Jeg spurgte bare.
Det er som at spørge, hvad man tror på.
Det er tunge ord, som kræver et gennemtænkt svar.
Faktisk ved man ikke, hvad man tror på.
Man tror på menneskeheden på én måde.
Lidt mindre på retfærdigheden…
…Og lidt mere på udviklingen.
Måske kan man sige, at man tror på socialismen.
Det afgørende er, at man tror på sine handlinger.
At man tror, de gavner en selv og andre.
Med andre ord, at man har god samvittighed.
Og jeg er tilfreds med min samvittighed.
Var det det, du ville vide?
Det var en fin lille forelæsning.
Der er de jo!
- Ingeniør Corrado Zeller… - Nej, jeg er ikke tysker.
Mit navn har også en tysk klang. Jeg hedder Max.
- Det her er min kone. - Hyggeligt at møde Dem.
- Det var dumt at tage herud. - Undskyld, Det var min fejl.
Jeg vidste, det ville blive sådan. Fisken må vi spise hos mig.
Den er fanget i havet.
Skal vi gå?
- Ja. Og Mili? - Hun kommer derhen,.
Kommer du, Giuliana?
Hvad kigger du på?
Jeg har forstand på den slags. Det her er vagtelæg.
Hold op,
Jeg af alle burde vide det! Jeg opdrætter jo vagtler.
Æggene indholder et stof, som gør, at man bliver ophidset.
- Ja, et afrodisiakum. - Hvad snakker I om?
- Hvilke æg snakker I om? - I ved da heller ingenting.
Ved du ikke, hvad befrugtede æg er?
Det er æg, som er udrugede. Man spiser dem efterår og forår,
Man drikker dem efter ni dage, under udklækningen.
Jeg har drukket dem. Munkene gav mig dem.
De indeholdt to sorte prikker. Præsten sagde, det var øjnene.
”Drik dem uden at kigge...
Og du drak dem. Jeg har ikke rørt dine æg,
Uanset om du spiser æg eller ej, er du, som du er.
- Hvorfor tog du ikke Augusto med? - Vi har slået op.
Jeg går ikke i seng med en mand, der tjener mindre end mig.
- Kender I denne leg? - Hvilken leg?
- Kan De mærke noget? - Ikke ret meget.
Lad mig prøve. Jeg kan tilfredsstille dig,
- Ikke værst! - Tag det roligt, Max.
Hvad er det?
Hvad har du derinde?
- Virker det straks? - Ja, Spis også de andre.
Hold op, Hun får det bare dårligt,
- Må jeg få et, Max? - Du er allerede oppe at køre.
Tænd for radioen.
- Kan du mærke noget? - Jeg kan ikke mærke noget.
- Det er for tidligt at sige noget. - Ja, vi må vente lidt.
Jeg vil ikke virke dum, men det føles faktisk som om…
Jeg vil elske!
Nu skåler vi!
Jeg er ked af det. Undskyld.
Undskyld.
- Har man set magen! - Jeg beklager, men jeg vidste ikke…
Helt i orden, Orlando. Kom bare ind.
- Og hvem har vi så her? - Kom indenfor.
Halløjsa! Tag et glas. Vinen står på bordet,
Det er en af mine arbejdere.
Han er altid ude med snøren. Hver dag har en ny kvinde.
- Hvad hedder den smukke dame? - -Hun hedder Jole som min båd.
Vi snakker om noget, som også vil interessere jer.
Var det ikke dig, som fortalte om fedtet?
Det, som sorte mænd bruger for at kunne blive ved. Hvad er det?
Det er krokodillefedt og urter, som vokser i Afrika.
- De smører sig ind i det… - Hvorhenne?
- Vær nu ikke dum. - Det virker åbenbart i flere timer.
Hørte du det? Det virker i flere timer.
-Det tror jeg ikke på, -I ved ikke, hvad nogle mænd gør.
I Jordan så jeg, at de spiste fårefedt med honning.
Og kineserne spiser knust næsehornshorn.
- Hajfinner giver også energi. - Jeg har en tilståelse,
- Jeg har smagt bidronningegelé. - Virkede det?
- Hvad er det for noget? - Det virker foryngende.
- Tænk på det, når I bliver gamle. - Og hvis hun nu vil elske?
Hvad siger I?
Visse ting foretrækker jeg at gøre i stedet for at snakke om dem.
- Det har De ret i. - I mangel på bedre taler jeg om det.
Ja, men du er en luskefis.
Hvorfor er der så koldt herinde?
- Fryser du ikke, Giuliana? - Jo.
- Hvor ligger brændet? - Lige der.
- Det her er ikke nok. - Jeg henter noget mere.
Se der!
- Hvad laver det her? - Det skyldes vel tågen.
Det lægger til her.
- Kommer skibet fra Sydamerika? - Han lægger til ved platformen.
Man skulle kunne laste materialet her i stedet for i Napoli.
Det går hurtigere og er sikkert også billigere.
Skibene er jo tomme, når de sejler tilbage.
Hvis du er interesseret, er ham der udhungret.
Han har ikke set en kvinde i tø måneder.
- Kan du flere sjove lege? - En hel del.
- Hvor har du lært dem? - Ja, hvor tror du?
Din kujon.
Jeg hader ham. Din mand.
Han vil altid kaste sig over en fabrik eller en kvinde i krise.
Bare vent, Det ender også med, at jeg giver mig,
De fleste er vel olietankskibe. Hvem ved, om de sejler med en last?
De har altid et tørt lastrum. Tak.
Da jeg sagde, jeg ville elske, mente jeg det.
Hvordan skulle det være muligt?
Jeg skal sige dig noget. Jagt ikke forretningsopgørelserne.
- Jeg lader dem komme til mig. - Jeg jagter ingenting.
Jeg kører, fordi jeg vil køre.
Jeg mener, det er gavnligt at skifte livsførelse og erhverv.
At rejse er godt, hvis man skifter hverdagsmiljø.
- Ellers er det meningsløst. - Jeg er ikke overbevist.
Jeg købte to ejendomme for siden at sælge dem.
Dette skur har jeg solgt til arbejderen, som var her.
Når man køber, sælger man straks efter.
Her fryser man jo ihjel.
Giv mig en hånd,
- Nej… - Jo!
Hold så op!
- Rod i ilden, så brænder det bedre. - Hold nu op!
Vi brænder alt muligt.
- Det er jo lige meget. - Tag den her.
Hold op! Nu er det nok.
Nej, nej!
Hvorfor….? Nej.
Det der tilhører jo Orlando!
Og den her?
Du godeste!
Havet er aldrig roligt. Aldrig.,
Jeg kan ikke holde ud at kigge på havet,
Så mister jeg interessen for alt, hvad der sker på land,
Nogle gange spørger jeg mig selv, om det ikke er meningsløst.
Jeg mener, al den energi man lægger i sit arbejde.
- Er det ikke fjollet? - Mine øjne føles våde.
Hvad skal jeg gøre med min øjne?
Hvad skal jeg kigge på?
Du spørger, hvad du skal kigge på?
Jeg spørger mig selv, hvordan jeg skal leve.
Det er det samme.
- Der er lægen. - De henter vel den, der skreg,
Hvilket skrig? Skibet kom jo først, da jeg så til ilden.
Det havde ligget der i en halv time.
- Hørte I et skrig? - Næ.
- Det må være din spøg! - Der blev vel skreget i din bog.
Siger du det? Måske har du ret.
- Jeg hørte skriget. - Lad os skifte emne.
- Det kan vel være lige meget. - Men nogen skreg, ikke?
- Så siger vi det. - Jeg er ikke skør!
Hvem skulle have skreget? Vi er jo nærmest ude på havet,
- Du sagde, du muligvis hørte det. - Gjorde jeg det?
I guder!
Enten er det kopper, kolera eller spedalskhed.
Man hejser kun et flag for smitsomme sygdomme?
Lad os komme væk herfra. Lad os gå straks, Ugo.
- Det er en sikkerhedsforanstaltning. - Måske er det et kolikudbrud.
- Vi venter på lægen. - Ja, ham kender du jo.
- Vi spørger ham, hvorfor. - Nej! Hvor er mine handsker?
Vi går nu.
- Har du min håndtaske? - Nej.
- Den lå på trappen. - Jeg henter den.
Nej.
Gå ikke tilbage! Vi glemmer den.
- Men jeg er allerede vaccineret. - Lige meget!
- Jeg kan ikke blive smittet. - Sæt dig i bilen, så henter jeg den.
Vent, Corrado. Jeg gør det.
Kom så,
Giuliana!
- Undskyld. Jeg kørte forkert. - Så du ikke skibet?
- Først blev du bange, og så. - Jeg så det ikke!
Jeg begik en fejl. Jeg ville bare hjem.
Tågen forvirrer mig, Jeg begik en fejl.
Jeg sværger, Ugo. Hvad græder du for?
Den er flot!
- Hvor længe er du væk? - Fem eller seks dage.
- Hvor meget er en plus en? - Dumt spørgsmål. To, ikke?
- Nej, se her. - Okay.
Vær forsigtig.
En… En, to.
- Hvor mange dråber kan du se? - En. Du har ret.
Der kan man bare se!
Mens jeg er væk, kan Linda måske sove her.
- Hvorfor det? - Så du ikke er alene om natten.
Nå, ja. Jeg kan jo spørge hende.
Eller er det lige meget?
Se, hvor fin den er.
Se den.
Se, hvordan den snurrer rundt,
- Stil den på højkant. - Okay.
Ved du, hvorfor den ikke vælter? Den har et gyroskop indeni.
- Hvad er det? - Alle skibe har et gyroskop.
Det er nødvendigt, når det blæser.
- Farvel. - Bye bye.
Materialet og arbejdskraften koster halvt så meget.
Skibet losser i Buenos Aires, men det er i orden.
- Hvad tager du med? - Elektrisk tilbehør.
Lastbiler og kraner. Alt det nødvendige.
- Jeg mente personlige ting? - Ingenting.
Et par kufferter måske.
Hvis jeg skulle rejse væk, ville jeg medbringe alt.
Alt det, jeg ser og som jeg bruger hver dag.
- Selv et askebæger. - Hvorfor så ikke blive derhjemme?
Ellers savner man jo alting.
Den gade man bor i, ens hjemby.
I husannoncerne står der, at ejeren skal flytte.
Som om det at flytte er et påskud for at efterlade alt.
Men hvorfor? Sådan burde det ikke være.
Hvordan kan man vide, hvad man får brug for?
Og alle de mennesker man forlader. Er de der, når man vender tilbage?
- Har de så forandret sig? - Måske vender man ikke tilbage.
Hvis jeg skulle rejse væk permanent, ville jeg tage dig med.
Du er jo en del af mig, en del af min virkelighed.
Hvis Ugo så mig, som du gør, ville han indse mange ting.
Ville han forstå, hvad ulykken handlede om?
Og historien om din veninde på hospitalet?
Den handlede jo om dig.
Jeg ville ikke fortælle det. Jeg skammede mig,
Ugo ved det heller ikke.
Jeg og lægerne kom overens. Jeg ville begå selvmord.
- Husker du arbejderen i Medicina? - Ja.
Jeg lærte ham at kende på hospitalet.
Han var meget syg.
- Forsøgte han at tage livet af sig? - Nej.
Er han så rask nu?
- Og hvordan har du det? - Jeg har det fint.
Som sagt ligger Patagonien tæt ved Sydpolen.
Vi kommer til Buenos Aires og flyver til Commodoro Rivadavia.
Derfra rejser vi 500 km ind i landet fra Caleta Olivia.
- Hvor skal vi bo? - Et spørgsmål ad gangen.
Hvad var spørgsmålet? I skal bo i komfortable barakker.
Kan vi være sikre på at få løn? Er der en garanti-
-som for eksempel en bankgaranti?
Det kommer vi til om lidt. Et problem ad gangen.
- Er der hospitaler dernede? - Ja, da. Lægen er italiener.
Hvornår kan vi få konerne derned?
Efter et år. Men I må ringe hjem en gang om måneden.
- Og hvem betaler for det? - Virksomheden. Men ringer man tit…
- Kan man få La gazzetta dello Sport? - Ja, da.
Man kan få alle de italienske aviser.
- Er der fjernsyn? - Hvad tror I selv?
Er det sandt, at kvinderne ikke dækker deres bryster til?
- Han siger, han har ondt i benene. - Hvad er der sket?
Hvor gør det ondt?
Gør det ondt her?
Her?
- Gør det her ondt? - Jeg kan ikke mærke noget.
Såh?
- Kan du ikke mærke det her? - Nej.
Ved du, hvad det handler om? Du vil ikke i børnehave i dag.
Kom, så skal du se et fint skib, som ligger her.
Hvor er det stort! Og helt hvidt.
Kom og kig,
Kom, min skat,
Hvis du ikke siger, hvor du har ondt, kan jeg ikke hjælpe dig,
Sig, hvor det gør ondt.
- Jeg forsøger at få ham på benene. - Ja, gør det.
Sådan. Gud! Du står jo ikke på benene!
Skat, prøv at forklare det for mig.
Hvis du ikke siger noget, kan jeg ikke hjælpe dig. Hold ham.
Hvordan kan det være muligt? Kom her.
Fortæl mig, hvordan det begyndte.
Vågnede du sådan her-
-eller begyndte det i nat? Fortæl mig om det.
Hent termometeret.
- Er han vaccineret mod polio? - Ja, selvfølgelig.
Hvorfor skal jeg så vente et døgn på en diagnose?
Jeg ringer til en anden læge.
Jeg er træt af det her.
Tegn noget nyt.
Kan du ikke fortælle en historie?
Jeg har fortalt dig alle dem, jeg kan.
- Fortæl den fra i går. - Hvilken en?
Den om dragen.
Du skal hellere prøve, om du kan hvile dig.
Jeg fortæller historien senere.
Der var engang en pige, som boede på en ø.
Hun ville ikke være hos de voksne, hun var bange for dem.
Heller ikke hos sine jævnaldrende, så hun holdt sig for sig selv.
Blandt skarverne, mågerne..
...og kaninerne.
Pigen havde fundet en strand, langt fra byen.
Der var vandet gennemsigtigt, og sandet lyserødt.
Hun elskede dette sted. Farverne var vidunderlige.
Og der var helt stille.
Pigen gik først hjem, når solen gik ned.
En morgen dukkede et skib op i horisonten.
De både hun plejede at se, så anderledes ud.
Det her var et rigtigt sejlskib.
Som har redet stormene af på verdenshavene.
Og måske også i ukendte farvande.
Skibet så fantastisk ud på lang afstand.
Men på tæt hold var der noget mærkeligt over det.
Det virkede, som om der ikke var nogen om bord.
Skibet lå stille et kort øjeblik.
Så vendte det om og sejlede væk.
Helt lydløst, præcis som det var dukket op.
Pigen var vant til sære syner og blev ikke forbavset.
Men da hun var kommet i land, hørte hun noget..
Ét mysterium kan forekomme, men ikke to.
Hvem var det, der sang? Stranden lå øde hen.
Men stemmen var der. Tæt på, og dog så fjern.
På et tidspunkt lød det, som om den kom fra havet.
En lille bugt mellem klipperne.
Der lå en masse klipper, som pigen aldrig havde set før.
De virkede næsten levende.
Og stemmen…
Den var fuld af ømhed.
- Men hvem var det, der sang? - Alle sang.
Alle sammen.
Signora.. Signora!
Her er aviserne.
Så…
Men hvorfor….? Hvorfor sagde du ikke…?
Hvilket værelse har han? Hvad mener De med "hvem"?
- Hvad hedder herren? - -Hvad han hedder?
Hans navn, jeg… Nej.
Corrado!
Ingeniør Zeller? Værelse 309.
Må jeg se Deres id-kort? Giv mig værelse 303.
- Er der hændt din søn noget? - Nej….
Han har det fint. Han behøver mig ikke.
Det er mig, der har brug for ham.
Hvad er der med dig?
Jeg har ondt i håret,
Jeg har ondt i øjnene, halsen og munden.
- Ryster mine hænder? - Ja, men det kan skyldes kulden.
Ja, jeg fryser.
Jeg fryser.
Du elsker mig ikke, vel?
- Hvorfor spørger du om det? - Det ved jeg ikke.
Jeg bliver aldrig tilfreds.
Hvorfor har jeg så stort et behov for andre mennesker?
Jeg må være en idiot, Det er derfor, jeg ikke kan holde mit liv ud.
Ved du, hvad jeg ville ønske?
At alle de, som har elsket mig-
-kunne danne en slags mur omkring mig,
Fortæl mig, hvad der er sket, Giuliana.
Der er ikke sket noget som helst. Tænk engang…
Slet ingenting.
Jeg er ikke rask.
Jeg bliver aldrig rask.
Aldrig!
Aldrig,
Du tænker for meget på din sygdom.
Det er en sygdom som alle andre.
Vi har alle et strejf af den.
Vi har mere eller mindre brug for at blive raske.
Måske findes der et sted på jorden, hvor man har det bedre?
- Måske ikke. - Du har sikkert ret.
Man kan rejse i en uendelighed uden at forandre sig,
Sådan har jeg det.
Jeg er den samme person, jeg var for seks år siden.
Men jeg ved ikke, om det får mig til at rejse eller blive her.
- Hvornår rejser du, Corrado? - Jeg ved det ikke.
- Hvad kigger du på? - På det der.
- Nogle gange vil jeg bare slå nogen. - Det er vel ikke så slemt.
Nogle gange får jeg lyst til….
Hjælp mig! Jeg beder dig, hjælp mig.
Jeg er bange for, jeg ikke orker.
- Jeg er bange. - Rolig nu, Hvad er du bange for?
Jeg er bange for gaderne, fabrikkerne, farverne, for alt!
- Hvad har du tænkt dig at gøre? - -Ingenting.
- Det er jo vanvittigt! - Vær ikke bekymret for mig.
Det er det eneste, folk gør. Lægerne taler kun om mig,
Jeg får det dårligt, når jeg er alene. Jeg kan ikke holde det ud!
Jeg har gjort alt…
…før at finde min plads i virkeligheden, som lægerne siger.
Man kunne tro, det var lykkedes.
Jeg er endog blevet en utro ægtefælle.
Tænk ikke på det,
Sikkert, Man skal bare lade være med at tænke på det.
Det er en passende konklusion.
Der er noget forfærdeligt over virkeligheden, men jeg ved ikke hvad,
Ingen vil fortælle mig det.
Du har heller ikke hjulpet mig.
Jeg… Nej.
Undskyld. Ved De…
Jeg ville ikke…
Medbringer dette skib også passagerer?
Nej. Jeg har ikke besluttet mig endnu.
Nej.
Jeg kan ikke træffe sådan en beslutning.
Jeg har andre end mig selv at tænke på.
Men… somme tider…
…føler jeg mig isoleret.
Ikke at jeg er skilt fra min mand. Men tingene hænger ikke sammen.
Hvis du stikker mig i fingeren, gør det ikke ondt på dig.
Hvor kom jeg fra?
Nå, ja. Jeg har været syg…
Men det må jeg ikke tænke på.
Det vil sige… jeg skal tænke på.
...at alt det jeg kommer ud for i virkeligheden er mit liv.
Sådan er det. Om forladelse.
Tilgiv mig.
Valerio!
Kom, så går vi,
- Hvorfor gør den altid sådan? - Det ved jeg ikke.
Vær forsigtig.
- Hvorfor er røgen gul? - Fordi den er giftig.
Så hvis en fugl flyver ind i røgen, så dør den?
Men fuglene ved det godt. De flyver ikke længere derind.
Nu går vi.
Oversættelse: Henrik H. Jensen Primetext AB